Du kan väl berättelsen om ett barn som fastnar under en bil
och föräldrarna får övermänskliga krafter
och lyfter bilen för att rädda barnet?
Jag har alltid undrat om det är sant.
Vill du inte att jag följer med?
- Jag kan följa med. - Nej, det går bra. Jag ska bara samla mig.
Jag kan följa med. Jag är ledig. Du behöver närstående.
Visa dem att du har närstående.
Du vill väl inte se ut som nån kriminell ensamvarg utan vänner?
De ska bara bestämma rättegångsdatum.
Det tar tio minuter. Kön till säkerhets- kontrollen tar längre tid.
- Sluta tjafsa. - Okej.
Om du är säker, så. Lycka till.
Om någon jag älskade skulle skadas eller blev instängd,
skulle mina instinkter ta över då? Skulle jag veta vad man gör?
- Vill du slå dig ner? - Nej, jag måste gå. Hej då!
Okej. Ring eller sms: a mig.
Och kom hem tidigt, okej?
Skulle jag lyfta bilen? Ställa mig framför kulan?
Skulle jag kunna slå ner någon?
Jag vill tro det.
Alex?
- Vi kan slå oss ner en stund. - Okej.
Det finns tid kvar.
Kön kanske kan gå långsammare. Eller, nej.
Det kan inte gå långsammare än när man står stilla.
Jag tar tillbaka det.
Jag trodde att en halvtimme skulle räcka.
9 september. Alla är misstänkta nu.
Se på damen där. Ser hon farlig ut?
Inte precis.
Kanske han där om man tog hans kaffe.
Jag ser farligare ut och jag är bara här för en trafikförseelse.
Jag bestrider en böteslapp.
Jag stannade inte vid stoppskylten,
men jag räknar med att polisen inte kommer. De gör nästan aldrig det.
Jag har inte pengar just nu.
Jag blev precis på smällen.
- Gratulerar. - Tack.
Varför är du här?
De ska bestämma rättegångsdatum.
Rättegång? Är du farlig?
Hur långt gången är du?
Det är tidigt. Sexton veckor.
Den där rodnaden på handen, har du haft den länge?
En vecka ungefär.
Har du några ovanliga symptom? Svullna ben, magsmärtor?
Nu verkar du ganska skum.
Förlåt. Gammal vana. Jag är läkare på Grey Sloan.
Du borde kolla upp utslaget.
Nej. Jag måste hålla i pengarna.
Det blir många läkarbesök framöver. Jag behöver inte flera.
Du har råd att träffa mig. Jag arbetar på en gratisklinik.
Jäklar! Jag är försenad.
Kolla upp utslagen! Tänk på saken!
Ja.
Det är jag, tjejen med utslagen.
Tack.
De bestämmer rättegångsdatum just nu.
Jag väntar på besked.
Ett datum? Oj, det blir så verkligt.
Ja, och det är goda nyheter.
Det betyder att det snart är slut, men allt började kännas normalt igen.
Ja, det river upp allt igen.
Pratar du med Karev, eller...?
Vi pratar inte. Vi ses knappt.
Det är som om han och jag aldrig existerade...
Jag måste gå. Jag jobbar för Bailey. Berätta om du pratar med advokaten.
Okej.
Robbins, har du träffat den nya läkaren?
Hon är toppen. Nej, fantastisk. Bättre än många patientansvariga läkare.
Vänta lite.
Jag visste inte att vi har en ny läkare.
Webber anställde henne nyss. Hon är... Vänta!
Dr Robbins, det här är...
Murphy!
Dr Robbins. Hej!
Känner ni varandra?
Ja.
Leah... dr Murphy brukade...
- Jag arbetade här förut. - Ja.
Jag har patienter.
Inser du att dina tricks i morse gjorde mig försenad?
Du äger ju sjukhuset. Du kan vara hur sen du vill.
Och säg inte att mina "tricks" inte var värda det.
Jag vill inte bli sen.
- Stor operation? - Möte med Bailey.
- Verkligen? Om vadå? - Ja...
Återanställde du Leah Murphy?
Varför då? Varför gjorde du det?
Blake har ju slutat så det var perfekt tajming.
Du avskedade ju henne för att hon inte passade som kirurg.
Ja, varför tog du tillbaka henne?
Hon ansträngde sig för att motbevisa mig,
och Fosters sjukhusdirektör sa att hon var utmärkt där,
och hon förtjänar en andra chans.
Tror ni inte på en andra chans?
Nej.
Jag säger då det!
Hej! Jag ska precis operera.
Jag ville bara säga godmorgon. Du hade gått när jag klev upp.
Ja, tidig operation.
Du... Vill du prata lite senare?
- Vi gjorde inte det igår kväll. - Nej!
Amelia...
Man blir inte alltid gravid på första försöket. Du ska inte känna...
Skämtar du? Jag mår bra.
- Bra? - Ja, allt är bra.
Jag mår toppen, faktiskt. Ja, absolut.
Det är bra. Det är bra att du mår bra.
Inkommande! Trafikolycka.
Barn med sannolik huvudskada, pappa med flera bukskador.
- Vi behöver neurokirurgkompetens. - Den kommer här.
Robbie Reeves, 12 år, trafikolycka. Fixerad. Stabilt tillstånd.
Ej medvetslös vid olycksplatsen. Mindre skärsår i huvudet.
- Det var som en berg och dalbana. - Jag heter dr Shepherd.
Var är pappa? Jag vill fråga hur fort vi körde.
- Han kommer in nu. Gör huvudet ont? - Bara lite. Får jag fråga honom?
Strax. Jag måste undersöka dig först.
Bob Reeves, fyrtioårsåldern, föraren. En blånader på magen, svagt blodtryck,
stora sår på vänster ben.
Robbie? Var är min son? Kan nån säga om min son är här.
Han är här. De tog precis in honom.
Okej. Bra. Tack.
Du har fula blåmärken. Du blev rejält blåslagen, mr Reeves.
Du skulle se bilen.
- Varsågod. - Tack.
Okej. Kontakteksem, säng 4.
Men se vem som dök upp.
Jag vill inte vara den gravida kvinnan som ignorerar medicinska råd.
- En sån kvinna är en idiot. - Få se utslagen.
Det var väl allt, eller hur? Medicinska råd?
För om du skrämde mig
för att få en dejt eller en gravid kvinna i säng,
- så skulle du vara idioten. - Jag gör bara mitt jobb.
Hur länge har händerna kliat?
Ungefär en vecka, kanske mer.
Jag är eller skulle kunna vara öppen för förslag.
En babymage innebär inte att det finns en babypappa.
Det finns en babypappa, men han är inte ihop med mig.
- Du behöver inte förklara. - Jag måste det.
Sjukhus gör mig nervös. Det hjälper att prata.
Okej, så det finns en babypappa.
Jeremy, min bästa vän sen barndomen.
Vi ingick en pakt. Om båda två var singlar vid 40, så skaffar vi barn.
Jag tänkte mig nålar och provrör,
- men det visade sig vara riktigt dyrt. - Ja, det är ju det. Titta hit.
Titta bort.
Okej, bra.
En kväll blev det mycket tequila, och så pang...
Nu har jag en parasit som suger all must ur mig.
En bonus är att jag har gått ner i vikt.
- Jag trodde att det skulle bli tvärtom. - Hur mycket har du gått ner?
Jag vet inte, en storlek. Vad? Vad tänker du?
Jag vill ta några prover. Kan du stanna ett tag till?
Nu skrämmer du mig igen.
Är det nåt fel? Ska jag ringa babypappan?
Lite sällskap skadar ju inte.
Du har inte avskedat Karev.
Det finns ingen ersättare. Vad är planen?
Karev har tagits ur kirurgtjänst i väntan på rättegång.
Jag förstår inte varför han är kvar här överhuvudtaget.
Om en av våra läkare anklagas för grov misshandel,
så borde han inte vara läkare här.
Han är oskyldig tills han förklaras skyldig. Vi har ett rättssystem.
Jag vill inte förstöra en bra kirurgs karriär,
- på grund av ett misstag. - Jag vet. Det är din tendens.
Min tendens... Vad har jag för tendens?
Överseende. Du har en tendens att vara överseende.
Skämtar du?
Vet du vad jag brukade kallas för?
- De kallade mig Na... - Benjamin Warren.
Jag tror på dig, dr Bailey.
Jag tror att du har en fantastisk framtid framför dig.
Jag skulle aldrig drömma om att säga hur du ska sköta ditt jobb.
Men om du inte tar itu med att ersätta dr Karev...
...så gör jag det.
- Du sökte mig? - Ja, kom och titta.
Ta hand om huvudsåret.
Jag ska undersöka ditt sår, okej?
Det är djupt. Vi måste rensa såret
och täcka med en lokal muskel omgående.
Han ser blåslagen ut.
Bilen slog i mittremsan. De hade tur som överlevde.
Min son var i bilen med mig. En kille körde över hela vägen.
- Det är blod i buken. - Boka datortomografi.
Han körde över tre filer bara för att preja mig.
Alltså, vad fan? Vem gör sånt?
Åh, herregud! Robbie.
Vad händer med min son? Är han oskadd?
Vi körde om en massa bilar, och körde allt fortare.
Följ mitt finger.
Du har fått ett stort skärsår.
- Gör det ont? - Jag kan hantera det.
Mår min pappa bra? Jag borde titta till honom.
Okej.
Han är ju min pappa.
- Är du oskadd? - Ja, pappa.
- Tack för att du väntade. - Det är okej.
Jackson kan vänta lite till.
Jag är inte skadad. Jag mår bra, pappa.
Mamma är på väg.
Gör som läkarna säger tills hon kommer. Hör du det? Uppför dig.
Jag uppför mig alltid, inte som idioten som prejade oss.
Nästa gång tänker han efter. Vi lärde honom lite hyfs.
Okej. Det räcker.
Okej, pappa.
Jag sökte Bailey för mer än en timme sen. Hur lång tid tar det att gå till kliniken?
- Vad gör du? - Förlåt. Jag är nervös.
Jag med, men vi har gränser.
Får jag inte hålla din hand? Jag har hållit dina bröst.
- Prata inte om hur man gör korv. - Kalla inte vår baby korv.
Ursäkta, någon minut till.
Förresten, så sa du att det var härligt.
Det var det, på sitt sätt. Jag sa också att vi aldrig skulle prata om det.
- Vad var det där? - Är det något vi behöver veta?
Ja, men en kirurg måste bedöma det, och jag får inte tag på någon.
Om ni bara väntar lite till, så kommer jag snart.
Hej! Min urinblåsereparation är klar.
Nu ska jag operera ett elakt tarmvred.
- Vad har du? - Ett barn i en trafikolycka.
Han hade tur. Jag kan inte se nåt,
bara en medfödd arteriovenös missbildning.
Om inget tillstöter, så skickar jag hem honom.
Har du tid att prata?
Det finns inget att prata om.
Du älskar att prata, men du pratar inte om det här.
Hör på mig utan att analysera.
Jag har inget emot att prata.
Jag mår bra. Det är bara... Varför så bråttom?
Vadå?
Vi var knappt förlovade, och nu är vi knappt gifta,
och ska redan skaffa barn?
Varför stressa? Vi kan väl bara vara vi ett tag.
Njuta av oss och känna efter hur det känns
att vara två i ett äktenskap, nygifta,
innan vi får tillökning?
Är...
Om det är det du vill.
Toppen.
Gav hon dig ett ultimatum?
Hon kallade mig överseende. Överseende!
Du var överseende.
- Det var jag inte. Inte överseende. - Jo, det var du.
Du var en överseende, snäll och klok ledare
- som styrde rättvist. - Ja, jag var rättvis.
"Överseende" får mig att låta svag.
- Jag vet. - Och jag tror på en andra chans.
Se på Leah Murphy. Hon kämpade och blev bättre.
Hon bad att få komma tillbaka. En sån viljestyrka bör belönas.
Jag tror också att det lönar sig för oss.
Så känner jag för Karev.
Och jag har rätt.
- Eller hur? - Du måste ta det beslutet.
Det är ju därför det kallas tuffa beslut.
"Det är därför det kallas tuffa beslut"? Är det allt? Jag sa att du var klok.
Se upp!
Jag vet att kliniken är ett skämt och att ingen vill gå dit,
men det är inget skämt när en gravid kvinna väntar en timma
på att nån ska bekräfta att hon har cancer.
Jag ringde din sökare flera gånger.
Jag är chefskirurg. Varför ringer du inte en ST-läkare?
Jag vill att du, kirurgen med störst erfarenhet
ger den här patienten en chans.
Du placerade mig där. Den är din jäkla klinik.
Du kan åtminstone svara när man söker dig.
Inte idag, Karev. Pressa mig inte idag.
Vi ses där om fem minuter.
Vad var det du sa om att inte avskeda honom?
- Hej! - Hej!
- Jag är i tjänst för dr Bailey... - Okej.
- Jag heter dr Bailey. - Hej! Jeremy.
Mycket besvär över lite eksem.
Okej. Berätta.
Symptomen som dr Karev såg,
din viktminskning och klådan på händerna,
när vi ser dessa symptom tillsammans är det en varningssignal.
Vi tog en titt på dina magnetröntgenbilder och fann en knöl på din bukspottskörtel.
Herregud! Är det... cancer?
- Det är för tidigt att veta säkert. - Men det kan vara det?
Vi måste göra en biopsi för att bekräfta.
Såg du det genom att bara titta på mina händer?
Jag hoppades ha fel. Det hoppas jag fortfarande.
Det hoppas jag också.
Okej, lite sköljning här.
Jag blir inte arg i trafiken. Blir ni det?
- Jag jagar inte folk. Jag är inte galen. - Men andra gör det.
- Andra människor är galna. - Ja.
Fast ibland, April, blir du ganska galen.
Vad? Warren, skär här.
Om nån kör in framför dig i trafiken
så fyrar du av en salva med grova svordomar.
Kepner? Verkligen?
- Jag lättar på trycket. De hör mig inte. - De tror att du pratar i telefon.
- Gör du det med Harriet i bilen? - Nej, aldrig.
Och man får inte tuta. Det gör galna människor galnare.
Nej, inget tutande.
När jag pekar finger så gör jag det så att det inte syns.
Eller så gör man ingenting.
- Bra råd. - Absolut. Klämma.
Du tuggar inte ens.
Jag är hungrig, har inte tid. Väntar svar på biopsi.
Berättade Pierce om sin nya favoritläkare?
- Jag opererar inte, så jag bryr mig inte. - Egentligen är det en gammal läkare.
Leah Murphy.
- Är hon tillbaka? - Jag älskar henne.
Bra suturteknik, stadiga händer.
- Hur är det? - Bra. Gift.
Nygift sedan två månader. Det är stabilt.
Superstabilt.
Kan Webber återanställa henne? Jag sitter ju i styrelsen.
Vad är problemet?
Vi behöver en läkare, och hon är bra.
- Robbins har legat med henne. - Alex också.
Var försiktig. Hon fäster sig fort.
Ursäkta mig.
- Har du träffat henne än? - Nej.
Varför har hon inte ringt oss för att säga att hon kommer tillbaka?
- Vem är tillbaka? - Leah Murphy.
Hon var i vår AT-grupp
men hon slutade under andra året.
- Inte frivilligt. - Vad hände?
Hon kämpade inte tillräckligt för att få operera,
- eller ens plugga. - Jo, det gjorde hon.
Hon borrade igenom en patients ben ända till bordet.
Oj!
- Det var en olycka. - Nämnde jag att hon nästan
sänkte sjukhuset med anklagelser om trakasserier
och klagomål mot sjukhusläkare för att hon låg med dem?
Jag låg också med en.
Flera.
Både Robbins och Karev.
- Robbins och Karev? - Påminn mig inte.
Jag bryr mig egentligen inte, men påminn mig inte.
Det påverkade henne, så Webber bad henne gå.
Som man bäddar får man ligga.
Hej! Sitter någon här?
Hej! Nej, sätt dig. Vi bara snackade...
Om mig? Typiskt.
Hur som helst. Välkommen tillbaka.
- Skit också! - Långt gången cancer i bukspottskörteln.
Jag tycker att vi börjar med neoadjuvant cytostatikabehandling.
Förhoppningsvis krymper tumören, sen kan vi utföra en resektion.
- Och följa upp med mer cytostatika. - Men hon är gravid.
Hur kan fostret överleva den behandlingen?
- Det kan det inte. - Vi måste rekommendera abort.
Om vi klämmer in det i eftermiddag,
så kan vi inleda första omgången cytostatika imorgon.
Det är ingen slumpmässig graviditet. Det måste finnas ett annat sätt.
Det här är det bästa sättet.
- Det vet du inte. Du känner inte henne. - Jag vet vad jag ser på bilderna.
Titta noggrannare, då. Det måste finnas...
Du gick över gatan.
Du gapade om att jag skulle bedöma din patient.
Jag. Ingen annan dög.
Nu är jag här och bedömer. Jag rår inte för att du inte gillar det.
Jag övertalade henne att komma. Jag sa att vi kunde hjälpa henne.
Det är cancer i bukspottskörteln. Vi kan inte göra mer.
Du försöker inte ens.
Du är ute på tunn is. Mycket tunn. Det är inte läge att...
Jag är kirurgen. Jag vet vad jag rekommenderar.
Vi är klara.
Goda nyheter, Robbie. Din pappa är klar med operationen.
När din mamma kommer kan ni gå till honom.
Det blir mamma glad över.
Ja, det tror jag nog.
Hon är antagligen uppskrämd.
Ja, det tror jag.
Robbie...
Om du är rädd, så är det okej.
Man får vara rädd.
Det är okej att säga det, och prata om det.
Han blev så arg.
- Ja. Det är okej. - Och vi körde så fort.
Jag trodde att vi skulle köra av vägen.
Jag trodde att vi skulle dö. Jag vill att mamma är här.
Hon kommer. Hon är på väg.
Du är trygg nu, eller hur?
Okej? Robbie?
- Jag vill bara... - Vadå?
- Ont... - Robbie? Vet du var du är?
Kan du krama min hand?
Jag är här och jag ska hjälpa dig.
- Här är Robbies... - Warren!
- Robbie? - Vi behöver hjälp.
- Ta ut henne härifrån! - Vad händer?
Du måste gå ut.
Kan någon ringa övervåningen?
Varna någon på datortomografin. Vi ska upp dit nu.
Nu går vi.
Vad är det för fel? Han mådde ju bra.
Det gjorde han, men nu måste jag gå.
Hans bilder var bra. Inga skador, inga frakturer.
Han har en arteriovenös missbildning i vänster temporallob. Den måste ha brustit.
- Har den brustit är det väl riktigt illa? - Jag vill ha en operationssal redo.
Det måste ske nu.
- Opereras Robbie? - Ja, han hade en hjärnblödning.
Han togs dit när man upptäckte det.
Idag skulle bli en bra dag.
Robbie ville köpa en serietidning.
Sånt händer inte ofta längre.
Han är 12 år nu.
Och nästan allt jag gör generar honom.
Men idag, när den där killen prejade mig, blev jag så arg...
Han kunde ha dödat oss. Jag bara... stack efter honom,
och sen förlorade jag kontrollen.
Vi körde in i muren.
Han är med dr Shepherd nu. Hon är duktig.
Hej, älskling! Hur mår Robbie?
Inga nyheter. Han opereras fortfarande.
Bob, vad hände? Jag förstår inte.
Jag kommer strax tillbaka.
En kille prejade mig, och jag blev så arg.
Det låter som om ni vill att jag avslutar graviditeten.
Åh, nej.
Vi måste starta behandlingen så snart som möjligt.
Babyn överlever inte behandlingen.
Så babyn mår bra?
Problemet är jag, eller hur?
Hur mycket tid har jag? Om jag gör som ni säger
och får all behandling, hur mycket tid har jag kvar?
Knappt ett år.
Så vad spelar det för roll?
Kan vi inte vänta tills barnet har fötts?
Sen kan fylla mig med alla cellgifter ni vill.
Du lyssnar inte. Hon lyssnar inte.
De menar...
...att utan behandlingen,
kommer cancern att döda dig innan barnet föds.
Inom en eller två månader är ni båda döda.
Jag gick till rätten för att bestrida en parkeringsbot
för att spara in 360 dollar för att köpa en organisk madrass till spjälsängen.
Så startade min dag. Och nu är jag...
Hela dagen har jag tänkt att det fanns...
...en mening med att jag stod i den där kön och träffade dig.
Och jag tror inte på gud eller ödet.
- Det gör hon inte. - Så det här är slutet?
Jag träffade dig så att du kunde berätta att vår baby måste dö...
...och sen ska jag kravla mig iväg nånstans och dö själv.
Är det mina alternativ?
Bara död?
Och mer död?
- Vad sägs om en Whipple? - En Whipple?
En vadå?
Babyn överlever inte en så lång narkos.
Då gör vi den öppen. Det halverar tiden.
Vi avstår första omgången cellgifter och gör ingreppet istället.
Vi tar bort cancern utan att skada babyn, och så syr vi ihop dig.
Och det räddar dem båda två?
Nej, men du kan leva tillräckligt länge
för att föda en frisk baby. Ni vinner lite tid.
Dr Karev.
Vad i helvete? Du är ingen höjdarkirurg just nu.
Du är en vanlig läkare.
Du kan inte föreslå såna vansinniga ingrepp.
Jag gav patienten sina val.
Patienten du har för att jag tillät dig att jobba på kliniken.
Förlåt.
Men jag har inte fel. Jag har inte lovat det omöjliga.
Jag gick för långt, går för långt och gör dig arg, men jag bryr mig inte.
Bli arg på mig, men låt inte patienten drabbas.
Ge henne bara en chans.
När jag säger att du ska veta din plats, så ska du veta din plats.
- Ge honom 25 % mannitol. - Det hände så fort.
Spontan bristning, men vi ska rädda honom. Vi måste det.
Hjärtstopp. Ladda hjärtstartaren till 120.
Undan!
Asystoli.
Ge honom 25 % mannitol. Kolla hans pupiller.
Ljusstela och vidgade.
Får jag se.
Nej!
LÅG SYREMÄTTNAD
Nej!
Han är borta. Du gjorde allt du kunde.
Det är dåligt återflöde från den undre tarmkäxartären.
Vad gör man åt det, Murphy?
Skapa en stängning runt artärens början, ta bort den,
- och transplantera den. - Hur då?
Ta en delvis stängande klämma och gör ett snitt
och sy över den undre tarmkäxartären
- med en prolenesutur. - Och sen?
Efter anastomosen
kollar vi dopplersignalen på mesokolon.
Exakt.
Du har dubbelkollat varje stygn jag gör.
och du testar mig med komplicerade frågor.
- De har berättat min historia. - Vad? Nej.
- Vilken historia? Finns det en historia? - Vem bryr sig?
Det de inte sa, som de inte kunde ha sagt...
...var att när jag slutade här var allt hemskt.
Sen kom jag in på Foster, och arbetade hårdare än nånsin,
och blev bäst. Sedan, dr Pierce, kom du.
Ursäkta?
När jag jobbade på kardiologen fann jag artikeln
som du skrev om vaken VATS, och jag blev fängslad,
så jag läste andra saker som du hade skrivit.
Då stod det klart för mig att jag inte bara är kirurg.
Jag är hjärtkirurg.
Och jag ville hitta dig och lära mig av dig.
Då hörde jag att du jobbade här, och tänkte jag: "Skit, också".
Sen insåg jag a "Skit, också, jag måste försöka komma tillbaka."
Nu är jag i operationssalen med Maggie Pierce.
- Ursäkta, dr Riggs, jag menar inget illa. - Nej, ingen fara.
Jag hoppas bara att det du har hört...
Jag styr inte över det.
När jag kom hit, mådde jag så dåligt att jag försökte sluta efter två veckor.
Folk hatade mig så mycket att jag fick en käftsmäll.
- Jag hade bara en vän. - Kepner. Hon gillar alla.
Ska vi vänta tills Jeremy är tillbaka?
Nej, han mage klarar inte av stress, så det kan ta ett tag.
Jag vill prata med dig om att planera aborten.
Dr Karev sa att man kan operera. Varför opererar vi inte?
För att det är mycket riskfyllt för dig och din baby.
Jag har redan ett bäst-före-datum. Det är inte läge att oroa sig för risker.
Gör vi det här,
och kan ta bort tumören och rädda din graviditet,
så har cancern vid tiden för födseln, växt okontrollerat i sex månader.
Den är för långt gången då för att kunna behandlas.
Du skulle bokstavligen offra ditt liv för barnets.
Jag kan se det.
Se vadå?
Jeremy som gungar vårt barn i lekparken,
nuddar hans tår när de är i luften. Barnet tycker att det är så roligt.
Jag kan se dem bli äldre tillsammans...
...och uppleva alla de roliga sakerna.
Jeremy som visar honom Star Wars för första gången.
Episod IV, såklart, man kan inte börja med nån annan.
Högstadiet, gymnasiet,
hans första lägenhet.
Jeremy är där, och han är världens bästa pappa.
Jag kan se det, vilket gör all den här skiten meningsfull.
Ett lyckligt slut.
Jag dör, men det finns något bra kvar.
Något fint att se.
När jag försöker se ditt sätt, så blir allt svart.
Det finns ingenting.
Bara död.
Om det här är min enda chans att babyn överlever...
Jag är inte ute efter någon garanti.
Jag vill bara ha en chans.
Vart tog du Veronica?
Hon förbereds för operation.
Jag förklarade för Jeremy vad som händer efter hennes Whipple-operation.
Tack, dr Bailey, för allt.
Har du sett en munkjacka?
Veronicas munkjacka. Den är svart. Med huva.
Jag letade efter den, men dr Bailey kom och...
- Är du säker på att den var här? - Nej.
Jag är inte säker för jag var okoncentrerad.
Så vem fan vet var den kan vara?
Jag kan inte göra det här. Jag kan inte uppfostra ett barn.
Inte ensam, inte utan henne.
Det var en bra idé vi hade, för vi skulle göra det.
Hon tänker och har koll på saker.
Jag är chef över de roliga sakerna. Hon är chef över sunt förnuft
och var den jävla munkjackan är.
Nästa munkjacka jag tappar bort kanske mitt barn har på sig.
Tänk om barnet har den på sig?
Jag har jobbat med många föräldrar.
- Det finns bara ett knep. - Vadå?
Var där. Det är allt. Var tillgänglig.
Det är vad du gör nu för barnet och hans mamma,
och du är redan bra på det. Ge dig själv en chans.
Hon är min bästa vän.
Hon har alltid varit här.
Alltid.
Är du redo, Veronica?
Kommer dr Karev att vara med på operationen?
Han behövs på kliniken.
Kan du säga tack från mig?
Olyckan skadade en svag punkt i hans hjärna.
Vi försökte reparera den, men
Robbie fick hjärtstillestånd på operationsbordet.
Nej.
- Jag är väldigt ledsen. - Vi gjorde allt vi kunde.
Mrs Reeves.
Laura.
Om det finns nåt vi kan göra...
Jag önskar att det var du.
Det borde ha varit du.
Mrs Reeves.
Mrs Reeves, kom med mig.
Vill du prata om det?
Jag vill veta hur en operation har gått, så jag har tid.
Eller inte. Det är lugnt.
Eller sätt dig ner. Ibland hjälper det.
Jag ska gå.
Jag hade en baby.
En pojke.
- Jag hade en son. - Hade?
När jag bodde i Los Angeles.
Han föddes med anencefali, men...
...utan hjärna. Så han levde i...
...43 minuter.
Och jag höll honom.
Jag fick hålla honom.
Och sedan var det dags.
Han var...
Han donerade alla sina organ.
Sen släppte jag honom.
Det tog nästan död på mig.
Jag visste inte det.
Det kunde du inte veta.
Jag berättade aldrig det för min familj. Inte Derek, inte Meredith.
Ingen.
Jag har inte berättat allt för Owen.
Jag tror inte att jag kan.
Han vill så gärna ha familj.
Hur berättar jag att...
- Han kommer inte att se mig på samma sätt. - Skämtar du?
Han kommer att hata mig.
Det tror jag inte. Det är Hunt.
Jag tog ett graviditetstest igår.
Jag trodde att jag kanske...
Och när jag satt och väntade på resultatet,
såg jag honom bli mer och mer exalterad.
Han ville det så gärna.
Ju längre jag satt där, desto mer kändes det som...
...att jag var döende.
Jag kunde inte andas, inte röra mig.
Och eftersom testet var negativt,
så blev Owen helt knäckt.
Och...
Jag var så lättad.
Jag kunde andas igen.
Där ser du.
Se mig i ögonen och säg att han inte kommer att hata mig.
Tack.
Hej! Förlåt om jag var konstig tidigare.
Jag visste inte att du skulle komma tillbaka, så jag blev paff.
Ja. Jag har varit paff hela dagen.
Ja. Men det är trevligt att ses igen.
Jag såg att du jobbar med fostermedicin. Imponerande.
Ja. Tack.
Jag ska ta proverna till dr Riggs.
- Vi ses. - Hej då!
Är du okej?
Jag kan inte sluta tänka på det.
Jag såg Robbie prata med sin pappa.
Han mådde bra. Och sedan gjorde han inte det.
Hej, älskling.
- Bara... - April, den sitter säkert.
Jag vet.
- Jag ville bara dubbelkolla. - Ja.
En sekund.
Ja. Det ser bra ut.
Dr Lair, 4612.
DeLuca!
Hörde advokaten av sig om ett rättegångsdatum?
Ja, det är snart. Godnatt.
Vänta. Vad är det?
- Inget - Försök igen. Vad är det?
Vi borde inte prata om målet.
Vänta. Vad?
Jag vet att du snackar med Karev. Jag såg dig.
Och du som sa att ni inte pratar längre.
Vi jobbade på ett fall på kliniken.
Jag hade liksom inget val.
Tror du att jag är nån slags dubbelagent och...?
Nej, det tror jag inte...
Men du väljer den dåliga killen.
Killen som skadar dig eller skadar andra människor,
och du förtjänar bättre.
Du kanske inte ser det, men det gör jag.
Så när jag ser dig med honom...
Glöm det. Jag måste gå.
Jag ska gå nu. Blir du sen? Jag tänkte kanske grilla något, och...
Nej, jag har en nackförskjutning att hantera.
Det kommer att ta en stund.
Jag är inte hungrig. Jag kan vänta.
Det borde du inte.
Det blir ganska sent, så vänta inte.
Förlåt. De skulle be dig att inte vänta. Jag gjorde en Whipple.
Jag vet. Jag väntade ändå.
Vi måste prata.
Du har rätt. Det måste vi.
Jag tänker inte avskeda Alex Karev.
Du tycker att jag har överseende. Du tror att det handlar om mina känslor.
Du har rätt.
Man kan inte utbilda en kirurg utan att bli personligt engagerad.
Jag hoppas åtminstone inte det.
Jag har gjort misstag, och de som utbildade mig
gav mig ändå möjligheten att växa,
och jag ska absolut fortsätta den traditionen
med en så bra kirurg som Karev.
Så Alex Karev stannar där han är.
När någon du älskar hamnar i fysisk fara,
så är det lätt att hitta styrkan att rädda dem.
Det blir bra.
Ursäkta?
Det blir bra. Karev får stanna.
Vi har ett mycket större problem än Karev.
Efter i morse så tittade jag noga på Alex historik
och Ben Warrens, och Leah Murphys,
och alla som har fått en andra chans.
April Kepner. Meredith Grey.
Jag undrade varför de behövde en andra chans?
Varför sabbade de sin första chans?
Ursäkta. Jag förstår inte...
Vi har varit det främsta utbildningsprogrammet på hela västkusten,
så varför misslyckades Leah Murphy här bara för att blomstra någon annanstans?
Det är vår utbildningsstil.
Det finns ett fundamentalt fel på sättet vi utbildar våra läkare.
Och vi måste lösa det.
- Du och jag. - Och dr Webber.
Läkarprogrammet är din makes avdelning.
Jag vet.
Men ibland är inte hotet fysiskt.
Ibland går det djupare.
Då kan inte instinkt rädda dig.
Ingen övermänsklig kraft. Ingen adrenalintopp.
Du ringde inte, sms: ade inte och kom inte hem tidigt.
Jag var tvungen att kolla en patient.
- Hur gick det. - Bra, men hon kommer ändå att dö.
- Hur gick det i rätten? - Bra. Ingen stor sak.
Man kan inte ta sig ut under en krockad bil med kraft.
Jag vill ha våfflor på söndagar.
Ska jag förstå vad det betyder?
Varje söndag vill jag göra våfflor,
som en familj, allihop.
Du, jag, ungarna, Pierce och allihop. Tillsammans
- Okej. - Jag vill göra det så länge vi kan...
...innan, du vet, jag försvinner.
Det är viktigt för mig.
- Okej. - Och Amelia. Hon borde också komma.
Du måste vara snällare mot henne. Du behöver dina systrar.
Jag kommer inte alltid att vara här. Du behöver dem.
Allt man kan göra är att vänta...
Hon pratar så mycket.
Låt henne göra det, då. Okej?
- Okej? - Okej.
...och vänta...
Måste jag hjälpa dig med våfflorna?
Det är min grej. Håll dig borta från köket.
...och önska att saker och ting var annorlunda.